Írta: Csikai Gábor
Közzétéve 1 éve
Megtekintések száma: 214
RÖVIDZÁRLAT
a zenit mint egy cserebogár hallgatag
röppen tova pedig hogyha beleszakad
is ugyanott kellett volna maradnia
de a stabilitás már csak utópia
zavart agyak sötét mélyén rejtőzködő
álomkép melyet egy másik titkos redő
bújtat tán örökre hisz ez a huszadik
század aki ebben mint házában lakik
akit ide vetett sorsa az már soha
nem menekül és tudjuk milyen mostoha
is tud lenni ez az igazságos világ
ahol még az Isten is megöli fiát
tudjuk bár néha még szeretnénk feledni
s szeretnénk szeretet híján is szeretni
de nem lehet mert nincs aki szavunk hallja
és bármily hangosan kiáltunk felfalja
hangunk az éjszaka tüdőnk kiszakadhat
az erőtől akkor sem bírja az ajkad
megrezegtetni szelével az az egy vagy
ki ott kering az ég mélyén és a tegnap
hangja mindent elnyel és megakadályoz
abban hogy folyamodj az égnek urához
tudom szörnyű belegondolni hogy magunk
vagyunk s abban a pár évtizedben agyunk
az egyetlen testvér amely még megmenthet
és erőt ad nekünk hordani a terhet
amelyet ránk rakott a nagy ismeretlen
s le is vesz rólunk majd egy távoli percben
tudod ez az a teher amelynek neve
élet nem tudod hányszor kapod eleve
úgy kell számolni hogy csak egy van és talán
átrepülhetsz azon a hűvös éjszakán