Írta: Haász Irén
Közzétéve 1 éve
Megtekintések száma: 209
Gyér hó, pisla fény, álmos folyópart,
ólomüveg ablakok gót íve.
A sárdagasztó úr pár pór híve
az ivóban még egy kupát felhajt…
Az édes hattyú itt szárnyal újra,
és zuhan vissza naponta, mikor
kifogyó tinta, eltompuló toll
szabad fantáziáját visszahúzza.
Csak díszlet mind, templom, ivó, telep,
faház alacsony szemöldökfája,
hol esténként tán morc úrnő várja,
menekül tőle hattyú–képzelet.
De a hely éter-tiszta lényege
örök hattyú - dal, tünde szó - zene…